Жанрово-стилістичні особливості студентської преси доби радянізації (на матеріалах газети «Реконструктор», 1929–1930 рр.) - Рудень, Денис; Харченко, Світлана (Інтегровані комунікації, 2026)
Статтю присвячено вивченню жанрово-стилістичних особливостей газети «Реконструктор: двохтижневого органу пролетарського студентства, професури та службовців Київського сільськогосподарського інституту (КСГІ)» (нині НУБіП України) 1929–1930 рр. Актуальність дослідження зумовлена потребою заповнити прогалини в історії української журналістики доби переходу від політики «коренізації» до політики терору, коли студентська преса стала ключовим інструментом радянізації вищої школи та ідеологічного формування «нової людини». Мета статті — виявити та систематизувати жанрово-стилістичні особливості газети «Реконструктор» як специфічного медіатексту доби радянізації, визначити роль мовних засобів у формуванні ідеологічного контенту видання. У дослідженні використано комплекс методів. Метод аналізу документальних джерел застосовано під час роботи над архівними примірниками газети «Реконструктор», щоб визначити тематичний спектр матеріалів і встановити регулярність використання тих чи тих жанрових форм. Історико-типологічний метод дав змогу схарактеризувати ознаки студентської газети «Реконструктор» як різновиду багатотиражної газети. Контент-аналіз став базовим інструментом для визначення жанрових різновидів матеріалів, аналізування тематичних домінант, виявлення основних мовно-стилістичних маркерів публікацій, а також ступеня їхньої повторюваності. Дискурс-аналіз прислужився під час інтерпретування текстів у соціально-політичному контексті. На матеріалі 26 збережених номерів видання проаналізовано систему жанрів, характерну для радянської інституційної преси перехідного періоду: інформаційних (хроніка, замітка, оголошення), аналітичних (стаття-передовиця, кореспонденція, звіт) та художньо-публіцистичних (фейлетон, вірш, нарис). Досліджено, як ідеологічні завдання класової боротьби, колективізації та «культурної революції» деформували традиційні жанрові форми, надаючи їм агітаційного характеру. Виявлено домінантні стилістичні маркери: риторику ворожнечі, бінарні опозиції «свій / чужий», пролетарський ідеологем, мову наказу і виклику. Показано, що студентська газета функціонувала одночасно як ідеологічний апарат і як реальний майданчик для дискусії, самовираження та навіть літературної творчості.